Відмежування побоїв, мордування від катування - Государство и право курсовая работа
![](/file/c17a668ccb7333e986a5a.jpg)
Главная
Государство и право
Відмежування побоїв, мордування від катування
Поняття, види та загальна характеристика злочинів проти здоров'я особи. Характеристика об'єктивних та суб'єктивних ознак побоїв, мордування та катування. Видові ознаки злочину. Дослідження основних проблем вірної кваліфікації побоїв і мордувань.
посмотреть текст работы
скачать работу можно здесь
полная информация о работе
весь список подобных работ
Нужна помощь с учёбой? Наши эксперты готовы помочь!
Нажимая на кнопку, вы соглашаетесь с
политикой обработки персональных данных
Студенты, аспиранты, молодые ученые, использующие базу знаний в своей учебе и работе, будут вам очень благодарны.
1. Поняття, види та загальна характеристика злочинів проти здоров'я особи
2. Характеристика об'єктивних ознак побоїв, мордування та катування
3. Характеристика суб'єктивних ознак побоїв, мордування та катування
5. Відмежування побоїв, мордування від катування
Актуальність теми дослідження. Конституція України проголошує визнання і гарантію прав і свобод людини і громадянина відповідно до загальновизнаних принципів і нормам міжнародного права .Відповідно до Основного закону держави, кожен має право на свободу та особисту недоторканність, ніхто не повинен зазнавати тортур, насильству, іншому жорстокому або такому, що принижує людську гідність, поводженню чи покаранню. Дані конституційніположення аналогічні нормам, закріпленим в різних міжнародно-правових документах і є прямою реалізацією норм міжнародного права в національному законодавстві. Проголошені на рівні Конституції держави декларативні норми, що гарантують аналізовані права і свободи людини і громадянина, знаходять реалізацію за допомогою встановлення відповідальності за їх порушення в Кримінальному кодексі.
Серед злочинів проти здоров'я людини особливо виділені побої які, згідно з буквою закону, не пов'язані із заподіянням певного ступеня тяжкості шкоди здоров'ю, проте, пов'язані із заподіянням жертві особливих мук, фізичних і психічних страждань.
У зв'язку з неоднозначністю юридичної природи побоїв, двоїстістю їх кримінально-правового становища, а також сопряженностью з нормами міжнародного права, аналіз розглянутих складів викликає науковий і практичний інтерес.
Незважаючи на досить рідкісне застосування даних норм на практиці останнім часом відзначається зростання насильницької злочинності, особливо сімейно-побутової, у сфері якої простежується тенденція збільшення кількості різних злочинів, скоєних з особливою жорстокістю, садизмом, знущанням або муками для потерпілого, а так само пов'язаних з жорстоким поводженням з неповнолітніми.
Теоретична нерозробленість та законодавче "ігнорування" юридичної сутності та кримінально-правового призначення побоїв, а також негативні тенденції зростання насильницької злочинності проти здоров'я особи, ставлять питання вдосконалення даної норми в розряд актуальних проблем сучасної кримінальної політики.
Зв'язок роботи із іншими дослідженнями. Ґрунтовно проаналізоване в роботах багатьох учених, зокрема як Александров Ю.В., Аниянц М.К., Гродзинський М.М., Гуревич Л.І,, Даурова Т.Г., Дубовець П.А., Жижиленко А.А., Загородников Н.І., та ін
Такі теоретики кримінального права, як Петін І.А., Сердюк Л.В., Сидоренково Т.А., Тюменев А.В., Шарапов Р.Д. звертаються до норм ККУ у зв'язку з розглядом насильницької злочинності в цілому.
Мета і завдання дослідження. Основною метою цієї роботи є системний аналіз складів побоїв, катування та мордування встановлення їх соціально-юридичної та кримінально-правової сутності, а також визначення місця даних норм в системі КК і вирішення питань кваліфікації діянь. Конкретними завданнями є:
1. Вивчення практики застосування даних норм в історичному ракурсі і на теперішньому етапі, аналіз доктринального тлумачення побоїв, а також зв'язаних з ними злочинів і понять.
2. Визначення об'єкта аналізованих злочинів, місця та значення даних норм серед інших злочинів проти здоров'я.
3. Встановлення об'єктивних і суб'єктивних ознак побоїв, з'ясування їх змісту та впливу на кваліфікацію даних діянь.
4. Аналіз кваліфікуючих ознак, виявлення спірних моментів у вирішенні питань їх застосування, а також пошук оптимальних шляхів усунення труднощів, що виникають при кваліфікації злочинів.
5. Розробка пропозицій з удосконалення конструкцій кримінально - правових норм, передбачених статтями.
Об'єктом дослідження виступає сукупність суспільних відносин, що забезпечують охорону здоров'я і особисту недоторканність людини. В якості предмета використовуються норми чинного кримінального законодавства про відповідальність за побої, норми, що містяться в нормативно-правових актах російського дорадянського і радянського періодів.
Предметом дослідження є норми кримінального законодавства передбачена ст.. 126-127 ККУ
1. Поняття, види та загальна характеристика злочинів проти здоров'я особи
Відповідно до ст.3 Конституції України, життя особи та її здоров'я є однією із основних цінностей держави. Життя та здоров'я в першу чергу охороняється кримінальним законом України. Саме тому розділ другий Особливої частини КК України містить усі можливі посягання на особу, її життя і здоров'я (ст.ст.115-145 КК України).. [1, ст. 3].
Держава гарантує охорону здоров'я кожної людини та іншими законодавчими актами, зокрема, кримінальним законом, що передбачає відповідальність за злочини проти здоров'я .
Заподіяння шкоди здоров'ю людини є одним з найбільш поширених видів злочинів проти особистості. Умисне заподіяння тяжкої шкоди здоров'ю віднесено законом до категорії тяжких злочинів, а за наявності обтяжуючих обставин-до розряду особливо тяжких злочинів . У спеціальній літературі давно дискутувалося питання про поняття "тілесні ушкодження" і "шкоду здоров'ю". Одні вчені виключали з поняття існуючого тоді в законі терміну "тілесні ушкодження" нанесення ударів, побої, катування ,інші вважали, що до тілесних ушкоджень не можна відносити не тільки удари, побої й інші насильницькі дії, а й дії, що порушують цілісність тканин, пов'язані з крововиливом (наприклад, подряпини, прокусив), якщо вони не викликають загального розладу здоров'я людини , треті визнавали нанесення ударів, побоїв та інших насильницьких дій причиняющими шкоду здоров'ю, проте не відносили ці дії до тілесних ушкоджень, так як заподіяну ними шкоду не може бути визначений судовим експертом . Зміна термінології з "тілесних ушкоджень" за Кримінальним кодексом 1960 на "шкоду здоров'ю" не поставило крапку в суперечці про поняття та зміст "шкоди здоров'ю". в спеціальній літературі і раніше висловлюються різні погляди на поняття "шкода здоров'ю". В цілому, погоджуючись з позицією законодавця про зміну терміну "тілесні ушкодження" на "шкоди здоров'ю", автори Коментаря до Кримінального кодексу вважають, що далеко не всякий шкоду здоров'ю, навіть якщо він виник від впливу факторів зовнішнього середовища, можна розглядати як тілесне ушкодження. Окремі автори до шкоди здоров'ю відносять всі діяння даної групи злочинів, крім катувань та побоїв . Тому правильне встановлення поняття і змісту шкоди здоров'ю актуально і в даний час. [7, с.467].
Шкоду здоров'ю розкривається наукою кримінального права на основі положень медицини. Під шкодою здоров'ю людини слід розуміти або тілесні ушкодження, тобто порушення анатомічної цілості органів і тканин або їх фізіологічних функцій, або захворювання або патологічні стани, що виникли в результаті впливу різних факторів зовнішнього середовища: механічних, фізичних, хімічних, біологічних, психічних. Отже, шкода здоров'ю людини може полягати:
а) у заподіянні тілесного ушкодження, об'єктивно викликало порушення анатомічної цілості органів або тканин організму людини або розлад їх фізіологічних функцій,
б) в тому чи іншому захворюванні, включаючи реактивні психічні та невротичні розлади, наркоманію, токсикоманію, венеричні або професійні захворювання, внаслідок зараження однієї людини від іншого;
в) в особливому патологічному стані, наприклад, шок, кома різної етіології, гнійно-септичні стани і т.п.
Побої, мордування і катування не складають-якого виду ушкоджень і є особливим способом посягання на здоров'я людини. Слід враховувати, що побої, мордування і інші насильницькі дії, які заподіюють фізичний біль, завжди пов'язані з певними змінами в клітинах і тканинах організму і завжди завдають певної шкоди здоров'ю. У більшості випадків побої і мордування характеризуються многократностью заподіяння, тобто нанесенням певного їх числа одночасно (в один час, одному і тому ж особі). До злочинів проти здоров'я законодавець відносить і такі діяння, які безпосередньо не завдають шкоди здоров'ю, безпосередньо на нього не впливають, але ставлять в небезпечний стан саме здоров'я і життя людини
Тому в кримінально-правовому сенсі заподіяння шкоди здоров'ю іншої людини можна визначити як протиправне умисне або необережне діяння, що полягає в порушенні анатомічної цілісності чи фізіологічних функцій тканин і органів людини або організму в цілому, або заподіює йому фізичний біль, а також ставить в небезпеку здоров'я людини.
Безпосереднім об'єктом усіх злочинів проти життя та здоров'я особи є життя особи, її фізична недоторканість (здоров'я). Досить часто злочини, що закріплені в другому розділі посягають і на інші безпосередні об'єкти (додаткові) - вбивство заручника, залишення в небезпеці, порушення прав пацієнта та ряд інших. Такими додатковими безпосередніми об'єктами є воля, честь і гідність особи, її статева недоторканість, власність, громадський порядок та безпека. Ряд злочинів даного розділу як обов'язкову ознаку складу передбачають предмет злочину (розголошення лікарської таємниці, незаконне донорство, порушення встановленого законом України порядку трансплантації органів чи тканин людини та ін.) Такими предметами є: лікарська таємниця, відомості про медичний огляд на виявлення ВІЛ-інфекції, кров живої людини, органи або тканини. . Посягання на власне здоров'я, наприклад членоушкодження з метою ухилення від виконання обов'язків військової служби, розглядається як інший злочин, а не злочин проти здоров'я, оскільки винний посягає на інший об'єкт - порядок проходження військової служби. Таке діяння утворює самостійний склад злочину. . Згода потерпілого на заподіяння шкоди його здоров'ю, як правило, не звільняє винного від відповідальності, за винятком випадків, коли така згода і дії спрямовані на досягнення соціально корисних цілей.
В ряді випадків обов'язковою ознакою є і потерпіла особа (вбивство малолітньої дитини або вагітної жінки, залишення в небезпеці, вбивство при перевищенні меж необхідної оборони, незаконне проведення аборту та ряд інших). Ними є заручник, малолітня дитина, вагітна жінка, особа, що вчинила злочин, при затриманні якої були перевищені межі, пацієнт, хвора особа та ін.) [9, с.793].
Із об'єктивної сторони злочини проти життя та здоров'я особи сконструйовані по різному. Абсолютна їх більшість - злочини з матеріальним складом (вбивство, тілесні ушкодження, катування, незаконна лікувальна діяльність та ін.). Для них обов'язковими ознаками є суспільно небезпечне діяння, суспільно-небезпечний наслідок та причинний зв'язок між ними. Мають місце і злочини з формальним складом (погроза вбивством, залишення в небезпеці та ін.) Обов'язковою ознакою таких складів є вчинення лише суспільно-небезпечного діяння, незалежно від того, чи настали наслідки.
Більшість злочинів проти життя та здоров'я особи вчиняються шляхом активних дій (нанесення удару, скидання з висоти та ін.). Однак, є склади, що характеризуються бездіяльністю (ненадання допомоги особі, що перебуває у небезпечному для життя стані, невиконання обов'язків медичними або фармацевтичними працівниками та ін.).
В окремих випадках обов'язковими ознаками об'єктивної сторони також можуть бути спосіб вчинення злочину (незаконне донорство шляхом обману, вбивство з особливою жорстокістю); час вчинення злочину (умисне тяжке тілесне ушкодження під час стану афекту, вбивство матір'ю новонародженої дитини під час пологів або одразу після них); обстановка вчинення злочину (умисне вбивство в обстановці захисту).
Із суб'єктивної сторони злочинів проти життя та здоров'я особи можуть бути вчинені як умисно, так і через необережність (умисне вбивство і вбивство через необережність). При цьому умисел може бути як прямий, так і непрямий. А необережність - як у виді злочинної самовпевненості, так і недбалості.
Досить часто суб'єктивна сторона може виражатись і в змішаній формі вини, коли має місце умисел щодо діяння і необережність щодо наслідків (умисне тяжке тілесне ушкодження, що потягнуло за собою смерть, незаконне проведення аборту, що призвело до безпліддя, смерті чи ін.).
Інколи обов'язковими із суб'єктивної сторони можуть бути і інші ознаки. Зокрема, мотив вчинення злочину (вбивство з корисливих мотивів), мета вчинення злочину (катування з метою примусити потерпілого до вчинення певних дій проти його волі, тяжке тілесне ушкодження з метою залякування потерпілого чи його близьких родичів); емоційний стан (умисне тяжке тілесне ушкодження у стані афекту).
Суб'єктом злочинів проти життя та здоров'я особи є: 1) особи з 14 років (умисне вбивство при обтяжуючих обставинах, умисне тяжке тілесне ушкодження); 2) особа з 16 років (доведення до самогубства, погроза вбивством, побої і мордування); спеціальний суб'єкт - мати при вбивстві власної новонародженої дитини; особа, яка перебувала обстановці захисту або уявної оборони; медичний працівник (ненадання допомоги хворому); особа, яка своїми діями поставила потерпілого в небезпечний для життя стан (залишення в небезпеці); особи, на яких Законом України покладено обов'язок піклуватись про інших людей (працівники швидкої медичної допомоги, рятувальних служб МНС, міліції та ін.).
Таким чином, злочини проти життя та здоров'я особи - це винні (умисні або через необережність) протиправні суспільно-небезпечні діяння (дія або бездіяльність), що посягають на невід'ємні права людини, її життя і здоров'я, вчинені суб'єктом злочину.
Усі злочини проти життя та здоров'я особи умовно можна поділити на такі групи:
1) злочини проти життя особи (вбивство, погроза вбивством і т.д.);
2) злочини проти здоров'я особи (тілесні ушкодження, побої, мордування, катування і т.д.).
3) злочини проти життя і здоров'я, що вчиняються у медичній сфері (ненадання допомоги хворому медичним працівником, незаконна лікувальна діяльність та ін.);
4) інші злочини проти життя та здоров'я особи (зараження венеричною хворобою, ВІЛ або іншою невиліковною інфекційною хворобою, залишення в небезпеці та ін.).
2. Характеристика об'єктивних ознак побоїв, мордування та катування
Основним безпосереднім об'єктом злочину є здоров'яособи.Додатковим факультативним його об'єктом можуть виступати воля, честь і гідність особи, її психічна недоторканність
Згідно ст. 126 Кримінального кодексу України передбачає відповідальність за побої і мордування. [2, ст.126].
1. Умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень,-
карається штрафом до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.
2. Ті самі діяння, що мають характер мордування, вчинені групою осіб, або з метою залякування потерпілого чи його близьких,-
караються обмеженням волі на строк до п'яти років або позбавленням волі на той самий строк.
Основним безпосереднім об'єктом злочину є здоров'я особи. Додатковим факультативним його об'єктом можуть виступати воля, честь і гідність особи, її психічна недоторканність.
Об'єктивна сторона злочину полягає:
2) вчиненні інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Під ударом слід розуміти одноразовий різкий вплив на тіло людини за допомогою певного предмета або частини тіла (руки, ноги, голови), що завдає фізичного болю.
Побої - це багаторазове (два і більше) завдання ударів по тілу потерпілого, яке не спричинило тілесних ушкоджень. Інші насильницькі дії - це інші, крім удару та побоїв, насильницькі дії, які можуть полягати, зокрема, у: щипанні, викручуванні кінцівок, защемленні тієї чи іншої частини тіла за допомогою будь-яких пристроїв, здушуванні шиї, вириванні волосся, дії на тіло термічними факторами тощо. [14, с.79].
Завдання удару, побоїв, вчинення інших насильницьких дій утворюють склад злочину, передбаченого ст. 126, за двох умов, а саме тоді, коли вони:
а) завдали потерпілому фізичного болю;
б) не спричинили тілесних ушкоджень.
Під фізичним болем розуміється такий психічний стан особи, який характеризується стражданнями, спричиненими фізичним впливом на його тіло.
Удари, побої та інші насильницькі дії не становлять особливого виду ушкоджень, тому не спричинення тілесних ушкоджень є другою умовою їх кваліфікації за ст. 126. Якщо ж після них на тілі потерпілого залишились ушкодження, зафіксовані в установленому законом порядку, їх слід оцінювати за ступенем тяжкості, виходячи із звичайних ознак, і залежно від ступеня тяжкості кваліфікувати, відповідно, за ст. ст. 121, 122, 125. Додатково кваліфікувати завдання удару, побоїв чи вчинення інших насильницьких дій за ст. 126 не потрібно. [2, ст.121-122,125-126].
Якщо удар, побої або інші насильницькі .дії не завдали потерпілому фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вони не визнаються злочином.
У разі, коли побої або інші насильницькі дії є ознакою об'єктивної сторони Іншого злочину, їх вчинення слід кваліфікувати за статтею (частиною статті), яка передбачає відповідальність за цей злочин (наприклад, частинами другими ст. ст. 345, 346, 350, 377, 405, ч. 1 ст. 406 ККУ). [2].
Закінченим злочин вважається з моменту завдання удару, побоїв, вчинення інших насильницьких дій.
Кваліфікованими видами злочину (ч. 2 ст. 126 ККУ) є вчинення описаних у ч. 1 цієї статті діянь:
3) з метою залякування потерпілого чи його близьких.
Характеру мордування удари, побої або інші насильницькі дії набувають тоді, коли вони полягають в багаторазовому або тривалому спричиненні болю (щипання, шмагання, завдання численних, але невеликих ушкоджень тупими чи гостроколючими предметами, дія термічних факторів та інші аналогічні дії). Вирішення питання про те, чи мали зазначені дії характер мордування, входить до компетенції органу дізнання, слідчого, прокурора, суду. Судово-медичний експерт повинен у таких випадках встановити наявність, характер, локалізацію, кількість ушкоджень, одночасність чи різночасність їх утворення, особливості ушкоджуючих предметів, механізм їхньої дії.
Залякування у складі цього злочину за своїм змістом є близьким до залякування у складі умисного тяжкого та середньої тяжкості тілесного ушкодження, передбаченого частинами другими ст. ст. 121 і 122 ККУ(про його поняття див. коментар до цих статей). Єдиною його особливістю у ч. 2 ст. 126 ККУ є те, що; крім потерпілого, воно спрямовується проти його близьких, у той час, як у складі зазначених злочинів залякування, крім потерпілого, спрямовується проти інших осіб (ч. 2 ст. 121 ККУ) та його близьких родичів (ч. 2 ст. 122 ККУ). [2,ст.121-122].
Катування (ст. 127 ККУ). Ця стаття включена до КК відповідно до Міжнародної Конвенції проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання, ратифікованої Україною 26 січня 1987 р. [2, ст.127].
З об'єктивної сторони цей злочин виражається в заподіянні сильного фізичного болю або фізичних чи моральних страждань шляхом нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій (наприклад, тілесних ушкоджень).
Від інших злочинів проти здоров'я катування відрізняється своєю суб'єктивною стороною. Вона вимагає не тільки умислу, а й встановлення спеціальної мети -- спонукати потерпілого або іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі. Це, наприклад, мордування потерпілого з метою спонукати його видати гроші чи інші цінності і вказати місце, де вони зберігаються та ін.
Суб'єкт цього злочину -- будь-яка особа якій виповнилось 16 років. Службові особи або працівники правоохоронних органів за застосування катування несуть відповідальність за ст. 365 або 373. Катування може мати місце при вимаганні, захопленні заручників, викраденні людей. У цих випадках крім ст. 127 ККУ підлягають також застосуванню відповідно ст. 189, ст. 147 або ст. 146 ККУ.
Частина 2 ст. 127 ККУ встановлює відповідальність за катування, якщо воно вчинене повторно або за попередньою змовою групою осіб. Ці ознаки вже висвітлювалися стосовно складів інших злочинів і ніяких особливостей не мають.
Покарання за злочин: за ч. 1 ст. 127 ККУ-- позбавлення волі на строк від трьох до п'яти років; за ч. 2 ст. 127 ККУ -- позбавлення волі від п'яти до десяти років. [2].
Отже ,проаналізувавши склади злочинів передбачені статтями 126 та 127 Кримінального кодексу України можемо дійти висновку, що вони знаходяться в одному розділі (Злочини проти життя та здоров'я) та мають ряд спільних рис. Зокрема, ці злочини мають спільний об'єкт посягання - здоров'я особи. Додатковим факультативним їх об'єктом можуть виступати воля, честь і гідність особи, її психічна недоторканність. Відповідно до статті 18 Кримінального кодексу України суб'єктом цих злочинів можуть бути фізичні осудні особи, що досягли 16-річного віку.
3. Характеристика суб'єктивних ознак побоїв, мордування та катування
Під суб'єктивною стороною злочину в науці кримінального права розуміється психічна діяльність особи, безпосередньо пов'язана з вчиненням злочину. Утворюючи психологічний зміст суспільно небезпечного діяння, суб'єктивна сторона злочину є його внутрішньою (по відношенню до об'єктивної) стороною, яка розкривається за допомогою таких юридичних ознак, як провина, мотив і мета, що характеризують різні форми психічної активності людини.
Встановлення всіх ознак суб'єктивної сторони представляє значну складність, що породжує численні помилки при кваліфікації даних злочинів судово-слідчими органами. Труднощі пов'язані, перш за все, з особливою конструкцією ст. 126-127 ККУ, виділенням способів скоєння даних діянь, а також специфічних наслідків у вигляді фізичних і психічних страждань, фізичного болю в якості обов'язкових елементів об'єктивної сторони.
Всі умисні насильницькі злочини, які заподіюють шкоду здоров'ю людини, теоретично можуть бути вчинені як з прямим, так і з непрямим умислом.Суб'єктивна сторона характеризується умислом. При завданні удару, побоїв або вчиненні інших насильницьких дій, що мають характер мордування або вчиняються з метою залякування потерпілого чи його близьких, умисел може бути лише прямим. [16, с.333].
Мотив і мета не мають значення для кваліфікації вчиненого за ч. 1 ст. 126 ККУ. Однак завдання удару, побоїв тощо, які завдали фізичного болю, з метою примусити потерпілого чи іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, або з метою покарати його чи іншу особу за дії, скоєні ним або іншою особою чи у скоєнні яких він або інша особа підозрюється, або з метою залякування чи дискримінації його чи інших осіб, за наявності інших необхідних ознак утворює склад катування і потребує кваліфікації за ст. 127ККУ. Нанесення побоїв працівникові правоохоронного органу чи його близьким родичам з помсти за його службову діяльність слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 345ККУ. [2, ст.126,345].
Суб'єктивна сторона обох злочинів характеризується виключно умисною формою вини. Проте існують певні відмінності. Мета і мотив побоїв та мордування не має значення для кваліфікації, а щодо катування вона (мета) безпосередньо вказана в законі, а від так підлягає обов'язковому доказуванню. Мета катування - спонукати потерпілого або іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі.
Суб'єкт злочину -- особа, яка досягла 16-річного віку.У частині 2 ст. 126 встановлено відповідальність за ті самі діяння, що мають характер мордування, вчинені групою осіб, або з метою залякування потерпілого чи його близьких. Такі ознаки, як здійснення цього злочину групою осіб або з метою залякування потерпілого чи його близьких, мають те саме значення, що і при аналізі ст. 121. Щодо мордування, то вважають дії, що полягають у багаторазовому або тривалому спричиненні болю: щипання, шмагання, завдання численних, але невеликих ушкоджень тупими чи гостроколючи- ми предметами, дія термічних факторів та інші аналогічні дії. Якщо внаслідок цих дій заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, відповідальність настає за ст. 121. Покарання за злочин: за ч. 1 ст. 126 -- штраф до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року; за ч. 2 ст. 126 -- обмеження волі на строк до п'яти років або позбавлення волі на той самий строк.
Кваліфікуючими ознаками злочину (ч. 2 ст. 126 КК) є вчинення зазначених у ч. 1 ст. 126 КК діянь: 1) що мають характер мордування (при цьому мордуванням слід визнавати багаторазове або тривале заподіяння болю - щипання, шмагання, нанесення численних, але невеликих ушкоджень тупими або гостроколючими предметами, вплив термічних факторів та інші аналогічні дії); 2) групою осіб (див. ст. 28 КК); 3) з метою залякування потерпілого чи його близьких (тобто, щоб викликати у цих потерпілих почуття страху перед винним або іншими особами); 4) з мотивів расової, національної чи релігійної нетерпимості (сутність цього злочину аналогічна тому, що розглядалася стосовно п. 14 ч. 2 ст. 115 КК).
Катування ст. 127 КК. Основним безпосереднім об'єктом злочину є суспільні відносини, що охороняють здоров'я особи, а додатковим обов'язковим безпосереднім об'єктом - суспільні відносини, що забезпечують охорону волі, честі та гідності особи. Катування - це міжнародний злочин, який переслідується на підставі низки Конвенцій ООН і Європейських конвенцій.
При кваліфікації цього діяння за об'єктивною стороною (ч. 1 ст. 127 КК) слід встановлювати: 1) діяння - нанесення побоїв, мучення або інші насильницькі дії; 2) наслідки, що виявляються у заподіянні сильного фізичного болю, фізичного чи морального страждань; 3) причиновий зв'язок між вказаним діянням і наслідками. [2, ст.127].
Побої при катуванні - це багаторазове (два та більше разів) завдання ударів по тілу потерпілого, що не спричинило тілесних ушкоджень. Мучення (або заподіяння мук) - це дії, пов'язані з тривалим позбавленням людини їжі, пиття чи тепла, з утриманням у шкідливих для здоров'я умовах (наприклад, в умовах, які позбавляють людину будь-якого з її природних почуттів - зору, слуху, просторової або часової орієнтації) тощо. До інших насильницьких дій можуть бути віднесені погроза зброєю, застосування протигазу чи поліетиленового пакета для позбавленням можливості дихати, електричного струму, різні посягання на статеву недоторканість особи, дії, характерні для мордування, а також інші подібні дії, серед яких найбільш поширеними є підвішування тіла, придушування, обливання холодною водою, нацьковування собак, тривала ізоляція, вплив на людину постійним і голосним звуком, примушування їсти неїстівні речовини, інсценування ампутації якогось органа чи розстрілу тощо. Такі дії супроводжуються стресом, почуттям жаху чи неспокою та здатні принизити особу, зламати її морально.
Якщо вказані дії були поєднані з позбавленням людини волі, зґвалтуванням, насильницьким задоволенням статевої пристрасті неприродним способом, то вчинене потрібно кваліфікувати за сукупністю злочинів, передбачених статтями 127 і, відповідно, 146, 152, 153 КК. Завдання побоїв і мордування під час катування повністю охоплюється ст. 127 КК. Разом з тим, катування слід відмежовувати від злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365ККУ (перевищення влади або службових повноважень, якщо воно супроводжувалося насильством, застосуванням зброї або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями) та ч. 2 ст. 373 (примушування давати показання, поєднані із застосуванням насильства або із знущанням над особою) КК. [18, с.45].
5. Відмежування побоїв, мордування від катування
Завданням кримінального законодавства є охорона прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку і безпеки, навколишнього природного середовища, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також попередження злочинів. Для виконання цих задач КК України встановлює підстави та принципи кримінальної відповідальності, визначає, які суспільно небезпечні діяння визнаються злочинами, встановлює покарання та інші заходи кримінально-правового характеру за вчинення злочину. Саме тому одним з головних завдань, які стоять перед правоохоронними органами, є встановлення особи, котра вчинила злочин, та притягнення її до кримінальної відповідальності. При цьому необхідно точно встановити, яке саме суспільно небезпечне діяння було вчинено і якою статтею Особливої частини КК України воно передбачене. Процес встановлення точної відповідності вчиненого діяння з ознаками складу злочину називається кваліфікацією злочину.
Загальновизнаним є той факт, що правильна кваліфікація дозволяє надати вчиненому відповідну негативну соціально-політичну, оцінку, оскільки вона виступає важливою умовою дотримання законності у правозастосовній діяльності. Неправильна кваліфікація порушує принцип справедливості у кримінальному праві та сприяє винесенню незаконного вироку. Помилкова кваліфікація виражається здебільшого в застосуванні норми кримінального законодавства, існуючої для менш тяжкого чи навпаки більш тяжкого злочину, ніж вчинений насправді. Це у свою чергу тягне за собою призначення менш суворого або більш суворого покарання, що не сприяє поновленню соціальної справедливості, загальному і спеціальному попередженню. Помилки у кваліфікації здебільшого допускаються у зв'язку з неправильним розумінням практичними працівниками правоохоронних органів термінології законодавця, відсутністю відповідних роз'яснень на рівні постанов Пленуму Верховного суду України, неправильно сформованою від самого початку практикою місцевих судових і слідчих органів. [5, с.212].
Так, до основних проблем вірної кваліфікації побоїв і мордувань
- наявність певної недосконалості кримінального законодавства щодо розглядуваного складу злочину, яка проявляється в тому, що закон не містить чіткого визначення побоїв і мордувань у диспозиції статті, що значно ускладнює їх практичне застосування, зокрема через конкуренцію з таким кримінально-правовими нормами, як умисне легке тілесне ушкодження (ст. 125 КК України), катування (ст. 127 КК України), погроза вбивством (129 КК України), хуліганство (ст. 296 КК України), що у свою чергу призводить до помилок у кримінально-правовій кваліфікації під час досудового і судового
слідства та, відповідно, до порушень прав і свобод людини ;
- злочини, пов'язані із заподіянням побоїв і мордувань дуже часто вчиняються у сфері сімейно-побутових віднос
Відмежування побоїв, мордування від катування курсовая работа. Государство и право.
Реферат: США до мирового кризиса и после
Реферат По Математике Для Студентов
Реферат: Тональная телеграфия
Практическая Работа На Тему Розрахунок Обсягу Міжбюджетного Трансферту Бюджету Міста N
Реферат: Пути повышения эффективности функционирования совместных предприятий в Республике Беларусь (на примере СП "МАЗ-МАН")
Курсовая работа: Марксизм как теория социального конфликта. Скачать бесплатно и без регистрации
Курсовая работа: Конкурентоспособность фирмы 2
Реферат: Осада Митавы
Контрольная работа по теме Проблемы повышения экологической безопасности в Аликовском районе
Реферат: Изучение вращательного движения твердого тела
Реферат по теме Общие тенденции развития стран и народов Центральной и Восточной Европы в межвоенный период
Сказка О Царевне И Семи Богатырях Сочинение
Реферат: Правила сертификации туристических и гостиничных услуг
Дипломная работа по теме Популяция косули Селемджинского района
Реферат: История налогообложения в России и перспективы его развития
Курсовая Работа Реализации Безрецептурных Препаратов
Эсс Проект
Доклад по теме Мозговой инсульт и ночной сон
Реферат: Медицина в Древнем Риме. Скачать бесплатно и без регистрации
Дипломная работа по теме Традиції та новаторство у зарубіжній музичній культурі ХХ століття
Арбитражные суды Российской Федерации - Государство и право курсовая работа
Управление безопасностью труда - Безопасность жизнедеятельности и охрана труда курсовая работа
Аудиторский контроль в России - Бухгалтерский учет и аудит курсовая работа