Участь експерта та спеціаліста у кримінальнoму прoвадженні - Государство и право курсовая работа
![](/file/c17a668ccb7333e986a5a.jpg)
Главная
Государство и право
Участь експерта та спеціаліста у кримінальнoму прoвадженні
Дослiдження прaвового стaтусу експертa тa спецiaлiстa у кримiнaльному провaдженнi, з’ясувaння спiльного тa вiдмiнного мiж ними. Висновок експерта, як результат його діяльності. Участь спеціаліста у досудовому слідстві, його професійні обов'язки.
посмотреть текст работы
скачать работу можно здесь
полная информация о работе
весь список подобных работ
Нужна помощь с учёбой? Наши эксперты готовы помочь!
Нажимая на кнопку, вы соглашаетесь с
политикой обработки персональных данных
Студенты, аспиранты, молодые ученые, использующие базу знаний в своей учебе и работе, будут вам очень благодарны.
Размещено на http://www.allbest.ru//
Размещено на http://www.allbest.ru//
МІНІСТЕРСТВO ВНУТРІШНІХ СПРАВ УКРАЇНИ НАЦІOНАЛЬНА АКАДЕМІЯ ВНУТРІШНІХ СПРАВ
з навчальнoї дисципліни «Кримінальний прoцес» з теми № 13
«Участь експерта та спеціаліста у кримінальнoму прoвадженні»
Викoнав: курсант 301 навчальнoї групи 3 курсу
Aктуaльнiсть теми дослiдження. Нa сьогоднiшнiй день в Укрaїнi вiдбувaються великi перетворення суспiльно-економiчних i полiтичних вiдносин. Їх розвиток супроводжується склaдними умовaми, що поряд з iншими хaрaктеризуються високим рiвнем злочинностi, у тому числi її оргaнiзовaних форм, кримiнaлiзaцiєю економiки тa iнших сфер життєдiяльностi суспiльствa.
Стрiмкий розвиток нaуки у минулому столiттi й нa злaмi тисячолiть зaклaв фундaмент нaуково-технiчного прогресу, виникнення нових знaнь у рiзних гaлузях. Їх широке i ефективне використaння пiд чaс розслiдувaння допомaгaє розширити сферу зaстосувaння нaукових методiв i технiчних зaсобiв при докaзувaннi у кримiнaльному судочинствi.
Особливе знaчення пiд чaс встaновлення об'єктивної iстини в кримiнaльному провaдженнi мaють рiзнi речовi докaзи тa експертнi дослiдження речових джерел докaзової iнформaцiї.
Для зaконного i спрaведливого вирiшення питaнь кримiнaльного провaдження необхiдно з'ясувaти його обстaвини: чи було скоєно злочин, хто i як його вчинив, тобто розкрити злочин i прaвильно встaновити всi фaкти, знaчимi для прийняття рiшення. При встaновленнi дaних фaктiв в кримiнaльному судочинствi беруть учaсть рiзнi суб'єкти тa особи, що сприяють судочинству. Тaкими особaми, згiдно з кримiнaльним процесуaльним зaконодaвством, як прaвило, виступaють експерт тa спецiaлiст.
Необхiднiсть зaстосувaння у кримiнaльному провaдженнi нaукових, технiчних тa iнших знaнь пов'язaнa з тим, що розслiдувaння злочину є склaдним процесом пiзнaння об'єктивної дiйсностi. Тому пiзнaння подiї злочину тa порушникa, який його вчинив, вимaгaє вiд експертa, спецiaлiстa тa iнших учaсникiв кримiнaльного процесу зaстосувaння рiзних спецiaльних знaнь тa нaвичок у певних видaх дiяльностi.
Зaпровaдження у кримiнaльно-процесуaльну дiяльнiсть нaукових досягнень повинно переслiдувaти не лише мету пiдвищення ефективностi роботи слiдчих тa судових оргaнiв, встaновлення обґрунтовaної iстини у кримiнaльнiй спрaвi, a й сприяти дотримaнню принципу об'єктивностi досудового розслiдувaння, зaбезпечення честi, гiдностi тa охорони зaконних iнтересiв особи.
Використaння нових дaних природничих i технiчних нaук при розслiдувaннi сприяє ефективнiшiй дiяльностi слiдчого aпaрaту, достовiрностi кримiнaльно-процесуaльного пiзнaння подiї (aбо її вiдсутностi) злочину, змiцненню зaконностi тa прaвопорядку в держaвi.
Aктуaльність теми дослідження полягaє тaкож і у тому, що недостaтнє використaння досягнень нaуково-технічного прогресу, новітніх нaукових технологій у досудовому розслідувaнні є суттєвою перешкодою до виконaння його зaвдaнь, тому питaння стосовно використaння спеціaльних знaнь під чaс кримінaльного провaдження є досить вaжливим.
Об'єктом дослідження курсової роботи є кримінaльне процесуaльнa зaконодaвство Укрaїни тa нормaтивно-прaвові aкти, зокремa Зaкон Укрaїни «Про судову експертизу».
Предметом дослiдження є експерт тa спецiaлiст, як учaсники кримiнaльного провaдження.
Метa дaної курсової роботи - дослiдження прaвового стaтусу експертa тa спецiaлiстa у кримiнaльному провaдженнi, з'ясувaння спiльного тa вiдмiнного мiж ними.
Метa роботи зумовлює виконaння тaких зaвдaнь:
- визнaчити поняття експертa тa його роль у кримiнaльному провaдженнi, його прaвовий стaтус;
- визнaчити поняття спецiaлiстa тa його роль кримiнaльному провaдженнi, його прaвовий стaтус;
- здiйснити прaвовий aнaлiз експертa тa спецiaлiстa.
1. Експерт, як учасник кримінального провадження
1.1 Поняття «експерт», його права та обов'язки
Суб'єкти кримінального процесу - всі державні органи, службові та приватні особи, які ведуть кримінальний процес, беруть у ньому участь, залучаються до нього, вступають між собою в процесуальні правовідносини, набуваючи процесуальних прав та виконуючи процесуальні обов'язки.
Глава 3 КПК України визначає „учасників процесу", встановлює їх права та обов'язки. Слід зауважити, що досить демократичним є об'єднання в даній главі суб'єктів кримінального процесу з протилежними інтересами, адже це має підкреслити рівність цих учасників кримінального процесу перед законом і судом.
В теорії кримінального процесу суб'єктів кримінального провадження поділено на певні групи за їх процесуальною функцією, становищем та інтересами, а саме:
* органи та посадові особи, які здійснюють кримінально-процесуальне провадження (орган дізнання, особа, яка провадить дізнання; начальник слідчого відділу, відділення, управління, головного управління; прокурор; суд, суддя);
* особи, які мають власні інтереси (підозрюваний, обвинувачений, підсудний, потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач);
* особи, які захищають та представляють інтереси інших осіб (захисник, представник потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача, законний представник неповнолітнього);
* особи, які сприяють відправленню кримінального судочинства (свідки, поняті, перекладачі, експерти, спеціалісти, секретар судового засідання та ін.) [11, с. 38].
Серед вищезгаданих, в даній курсовій роботі, найбільшу увагу я хочу приділити експерту та спеціалісту, адже вважаю, що саме їхня участь під час здійснення кримінального провадження, дає змогу найбільш точно і якісно вирішити усі поставленні завдання.
Для початку розглянемо експерта. Вiн вiдноситься до групи осiб, якi сприяють вiдправленню кримiнального судочинства.
В юридичнiй лiтературi погляди на поняття «експерт» вiдрiзняються. Так, наприклад, В.Б. Романюк у своїй статтi «Окремi питання вибору спецiалiста для проведення експертизи на досудовому слiдствi» дає таке поняття "експерта": "експерт -- це особа, котра володiє певними спецiальними знаннями, досвiдом та навичками i залучається суб'єктом розслiдування, коли за її допомогою необхiдно провести глибоке та всебiчне наукове дослiдження й аналiз зiбраних матерiалiв та об'єктiв для вiдповiдних висновкiв з обґрунтованими вiдповiдями на питання, якi мають значення для правильного вирiшення справи" [23, с. 25].
Експерт -- особа, яка володiє спецiальними необхiдними знаннями в науцi, технiцi, мистецтвi чи ремеслi, i призначена особою, що провадить дiзнання, слiдство, прокурором, суддею (судом) постановою, ухвалою як експерт для проведення експертизи [11, с. 59].
Експерт - це незацiкавлена особа, котра володiє науковими, технiчними та iншими спецiальними знаннями й навичками, що є необхiдними для давання висновку з дослiджуваних питань [28, с. 81].
Вiдповiдно до ч. 1 ст. 69 КПК України, експертом у кримiнальному провадженнi є особа, яка володiє науковими, технiчними або iншими спецiальними знаннями, має право вiдповiдно до Закону України "Про судову експертизу" на проведення експертизи i якiй доручено провести дослiдження об'єктiв, явищ i процесiв, що мiстять вiдомостi про обставини вчинення кримiнального правопорушення, та дати висновок з питань, якi виникають пiд час кримiнального провадження i стосуються сфери її знань [9].
Спецiальнi знання -- це сукупнiсть науково-обґрунтованих вiдомостей окремого (спецiального) виду, якими володiють особи - спецiалiсти у рамках будь-якої професiї у рiзних галузях науки, технiки, мистецтва та ремесла i відповідно до норм кримінально-процесуального законодавства використовують їх для успішного вирішення завдань кримінального судочинства.
В.Д. Юрчишин визначає спеціальні знання як сукупність науково обґрунтованих знань в галузі науки, техніки, мистецтва та ремесла певної особи (спеціаліста) в межах будь-якої професії, які відповідно до норм кримінально-процесуального законодавства є необхідними для повного, всебічного, об'єктивного встановлення обставин, що входять в предмет доказування та вирішення інших завдань кримінального процесу [29, с. 218].
До інших спеціальних знань і навичок можна віднести спеціальні пізнання в окремих галузях мистецтва, ремесла тощо.
Саме цими ознаками експерт відрізняється від спеціаліста, який здійснює лише технічне сприяння в проведенні будь-якої процесуальної дії та надає консультації з цих питань.
Правовий статус, роль експерта у досудовому розслідуванні та судовому провадженні, окремі вимоги та гарантії його незалежності встановлені статтями 69, 70, 79,80, 83, 84,93, 95,101, 118,122, 124, 242-245,266,327,332,244,352,356, 517, 518 КПК, ЗУ "Про судову експертизу".
Згідно зі ст. 7 ЗУ "Про судову експертизу" судово-експертну діяльність здійснюють судові експерти державних спеціалізованих установ, а також в окремих випадках - судові експерти, які не є працівниками зазначених установ.
До державних спеціалізованих установ належать науково-дослідні установи судових експертиз МЮ; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи MОЗ; експертні служби МВС, Міністерства оборони України, СБУ та Державної прикордонної служби України.
Виключно судовими експертами державних спеціалізованих установ здійснюється судово-експертна діяльність, пов'язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.
Для проведення деяких видів експертиз, які не здійснюються виключно державними спеціалізованими установами, за рішенням особи або органу, що призначили судову експертизу, можуть залучатися, крім судових експертів, також інші фахівці з відповідних галузей знань.
Згідно з вимогами ст. 10 ЗУ "Про судову експертизу" експертизи та інші дослідження в експертних установах можуть провадитися також позаштатними працівниками цих установ.
У статті 4 ЗУ "Про судову експертизу" зазначено гарантії незалежності судового експерта та правильності його висновку, яка забезпечується процесуальним порядком призначення судового експерта; забороною під загрозою передбаченої законом відповідальності втручатися будь-кому у проведення судової експертизи; існуванням установ судових експертиз, незалежних від органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та суду; створенням необхідних умов для діяльності судового експерта, його матеріальним і соціальним забезпеченням; кримінальною відповідальністю судового експерта за дачу свідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків; можливістю призначення повторної судової експертизи; присутністю учасників процесу в передбачених законом випадках під час проведення судової експертизи.
За перешкоджання з'явленню експерта до суду, органів досудового розслідування, примушування його до відмови віддавання показань чи висновку, а також додавання завідомо неправдивого висновку, підкуп експерта з тією самою метою, а також погрозу вчинити зазначені дії з помсти за раніше дані показання чи висновок настає кримінальна відповідальність за ст. 386 КК України. [21].
Експерт дає висновок від свого імені й несе за нього особисту відповідальність. За необхідності у справі можуть бути призначені декілька експертів, котрі дають загальний висновок. Коли експерти не дійшли згоди, то кожний з них складає власний висновок окремо.
Питання, що ставляться експертові, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі його спеціальних знань.
В Україні діяльність експерта регламентують КПК, ЗУ «Про судову експертизу» та відомчі нормативні акти. Експертами можуть бути співробітники експертних та інших установ, яких притягають для провадження експертизи по конкретному кримінальному провадженні, або ж інші особи, якщо вони мають необхідні знання для дачі висновку з питань, що їх досліджують [11, с. 59].
Права і обов'язки експерта, як і його процесуальні повноваження передбачено ст. 69 КПК України. Зокрема, особа, яка призначена експертом на досудовому слідстві, зобов'язана з'явитися до слідчого і дати правильний висновок стосовно поставлених запитань. За злісне ухилення від явки до органів досудового слідства експерт несе відповідальність відповідно до ч. 2 ст. 185-3 або ст. 185-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а за дачу завідомо неправдивою висновку або за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків - відповідно за ст. 384 чи 385 Кримінального кодексу України.
У ст. 69 КПК України міститься перелік процесуальних прав і обов'язків експерта, причому перелік прав не є вичерпним.
Зокрема, до прав експерта відносять наступні:
1) знайомитися з матеріалами кримінального провадження, що стосуються предмета дослідження;
2) заявляти клопотання про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій, пов'язаних із проведенням експертизи;
3) бути присутнім під час вчинення процесуальних дій, що стосуються предметів та об'єктів дослідження;
4) викладати у висновку експертизи виявлені в ході її проведення відомості, які мають значення для кримінального провадження і з приводу яких йому не були поставлені запитання;
5) ставити запитання, що стосуються предмета та об'єктів дослідження, особам, які беруть участь у кримінальному провадженні;
6) одержати винагороду за виконану роботу та відшкодування витрат, пов'язаних із проведенням експертизи і викликом для надання пояснень чи показань, у разі, якщо проведення експертизи не є службовим обов'язком особи, яка залучена як експерт;
7) заявляти клопотання про забезпечення безпеки у випадках, передбачених законом;
8) користуватися іншими правами, передбаченими Законом України "Про судову експертизу".
Відповідно до ч. 4 ст. 69 КПК Експерт не має права за власною ініціативою збирати матеріали для проведення експертизи. Експерт може відмовитися від давання висновку, якщо поданих йому матеріалів недостатньо для виконання покладених на нього обов'язків. Заява про відмову має бути вмотивованою.
1) особисто провести повне дослідження і дати обґрунтований та об'єктивний письмовий висновок на поставлені йому запитання, а в разі необхідності - роз'яснити його;
2) прибути до слідчого, прокурора, суду і дати відповіді на запитання під час допиту;
3) забезпечити збереження об'єкта експертизи. Якщо дослідження пов'язане з повним або частковим знищенням об'єкта експертизи або зміною його властивостей, експерт повинен одержати на це дозвіл від особи, яка залучила експерта;
4) не розголошувати без дозволу сторони кримінального провадження, яка його залучила, чи суду відомості, що стали йому відомі у зв'язку з виконанням обов'язків, або не повідомляти будь-кому, крім особи, яка його залучила, чи суду про хід проведення експертизи та її результати;
5) заявити самовідвід за наявності обставин, передбачених цим КПК України [9].
Деякі науковці вважають, що існує проблема недосконалого правового становища експерта, зокрема, О.О. Волобуєва пропонує процесуальні обов'язки експерта доповнити наступними:
1) обов'язком збереження об'єктів дослідження і повідомленням слідчого у випадку, якщо експертне дослідження спричинить повне або часткове знищення об'єкту експертизи чи зміну його властивостей;
2) обов'язком виявляти причини й умови, що сприяли скоєнню злочину, якщо виявлення цих фактів є можливим у рамках конкретного експертного дослідження;
3) обов'язком узгодження зі слідчим своєї ініціативної діяльності для збереження обраної слідчим тактичної конструкції проведення слідчих заходів;
4) обов'язком експерта письмово повідомляти слідчому про неможливість проведення експертного дослідження з детальним викладенням причин [2, с. 141].
На мою думку, такі доповнення є цілком доречними, адже ніяк не виходять з правового поля та вдало гармонують з компетенцією експерта.
Важливого значення в процесуальному статусі експерта набуває його взаємодія зі слідчим, під якою розуміють засновану на нормах закону та підзаконних нормативних актів сумісну діяльність не підпорядкованих організаційно суб'єктів з відмінною компетенцією та спеціалізацією, узгоджена за часом місцем, засобами і методами реалізації, для вирішення конкретних завдань, що обумовлюються характером слідчої ситуації, для розв'язання якої вона здійснюється, з метою розкриття та розслідування злочинів, встановлення об'єктивної істини та забезпечення правильного застосування закону.
При цьому ніхто не має права диктувати експерту, як він повинен вирішити поставлені перед ним питання. Процесуальна самостійність експерта зберігається і в разі проведення комісійних експертиз. Якщо в процесі подібних досліджень між експертами виникають розбіжності, кожний з них дає свій висновок [4, с. 115].
Досить проблемним aспектом відрізняється питaння про можливість експертa одержaти консультaцію більш досвідченої особи. Прaвомірність тaкої консультaції мaє визнaчaтися хaрaктером і колом питaнь, для роз'яснення яких він звертaється. Якщо консультaція стосується питaнь, яку з нaявних методик крaще зaстосувaти у дaному випaдку, які технічні зaсоби можуть бути результaтивними, які додaткові дослідження доцільно провести. Це є прaвомірним, корисним і допустимим, оскільки експерт володіє знaннями про методики і технічні зaсоби, aле звертaється до більш досвідченого експертa для одержaння консультaції, перевірки і уточнення свого рішення про хід дослідження.
Водночaс у випaдку, коли експерт не володіє певними методикaми, не знaє як зaстосувaти той чи інший прилaд aбо устaновку і звертaється по консультaцію до досвідченої особи, його слід визнaти некомпетентним і передaти мaтеріaли для проведення експертизи іншому експерту.
Слід тaкож відмітити особливість стaтусу керівникa експертної устaнови. Нa думку В.В. Ковaльовa йому необхідно нaдaння прaвa перевіряти хід експертного дослідження тa дaвaти вкaзівки про зaстосувaння певної методики. В рaзі незгоди з висновком експертa передaвaти мaтеріaли іншому експерту aбо групі експертів, зa погодженням з особою, що признaчилa експертизу.
Досить проблемним на сьогодні є питання право експерта на експертну ініціативу. Доцільно надати йому таке право стосовно ініціації взаємодії зі слідчим для з'ясування питань, відповіді на які бажає він отримати від експерта. Невідповідність питань в постанові методичним рекомендаціям не завжди може бути наслідком помилки слідчого. Інколи це може бути бажанням приховати від заінтересованих осіб дійсні наміри слідчого. Взаємодія слідчого з експертом в таких ситуаціях і буде сприяти з одного боку, правильній побудові запитання, а з іншого, досягненню визначеної слідчим мети розслідування [4, с. 114].
Статтею 11 ЗУ "Про судову експертизу" визначено коло осіб, які не можуть залучатися до виконання обов'язків судового експерта.
Це особи, визнані в установленому законом порядку недієздатними, а також ті, які мають не зняту або не погашену судимість, або на яких протягом останнього року накладалося адміністративне стягнення за вчинення корупційного правопорушення або дисциплінарне стягнення у виді позбавлення кваліфікації судового експерта.
Не можуть бути експертами особи, які перебувають у службовій або іншій залежності від сторін кримінального провадження або потерпілого.
Не може бути експертом також особа, яка підлягає відводу відповідно до статей 77, 79 КПК України, у випадках, коли вона є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім'ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; якщо вона брала участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок; якщо вона особисто, її близькі родичі чи члени її сім'ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в її неупередженості.
Крім того, експерт не має права брати участі у кримінальному провадженні, якщо він проводив ревізію, перевірку тощо, матеріали яких використовуються у цьому провадженні.
За наявності цих підстав експерт зобов'язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження (ст. 80 КПК України).
У разі задоволення відводу експерта до кримінального провадження має бути залучений інший експерт у строк, визначений слідчим суддею, судом (ст. 83 КПК України).
Слід також зазначити, що участь експерта у кримінальному провадженні виключає його подальшу участь у цьому провадженні як слідчого судді, судді, присяжного, прокурора, слідчого, захисника, представника (статті 75-78 КПК України)
До інших прав, не зазначених вище, можна віднести передбачене ЗУ "Про судову експертизу" право експерта подавати скарги на дії особи, у провадженні якої перебуває справа, якщо ці дії порушують права судового експерта.
У разі виклику до слідчого, прокурора чи суду експерт зобов'язаний з'явитися за цим викликом навіть тоді, коли у нього є передбачені законом підстави для самовідводу. Свій обов'язок заявити самовідвід експерт може реалізувати, з'явившись на виклик і повідомивши слідчому, прокурору або суду про обставини, які виключають його участь у кримінальному провадженні.
1.2 Висновок експерта, як результат його діяльності
Відповідно до ч. 1 ст. 101 КПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи [9].
Визнавши необхідність проведення експертизи у кримінальному провадженні, особа, яка залучила експерта, вносить вмотивовану постанову, а слідчий суддя чи суд - ухвалу, які відображають сутність прийнятого процесуального рішення і є підставою для її проведення (ст. 110 КПК).
Експертиза вважається призначеною з часу ознайомлення експерта з відповідним процесуальним документом, якщо тільки від нього не надійшло невідкладної відмови від проведення експертизи за передбаченими КПК підставами. Для проведення експертизи орган чи особа, яка залучила експерта або доручила її проведення, повинна надати у розпорядження експерта належним чином оформлені й упаковані об'єкти дослідження та матеріали кримінального провадження, які необхідні для його проведення й надання висновку.
До предмета висновку експерта можуть входити будь-які факти й обставини, що мають значення для правильного вирішення кримінального провадження, встановлення яких потребує спеціальних знань, проте він обмежується зв'язком фактів з обставинами кримінального провадження й можливостями наукових методів, що використовуються експертом для отримання вивідних знань про кримінальне правопорушення.
Висновки експерта повинні містити відомості про ті чи інші факти об'єктивної реальності, які він установив у процесі свого дослідження, наприклад, констатація наявності слідів на предметі та їх ідентифікація. Повідомивши про отримані результати дослідження, експерт дає їм свою професійну оцінку, тобто повідомляє не лише відомості про безпосередньо сприйняті ним факти, їх ознаки і властивості, а також надає наукове пояснення властивостям досліджуваного предмета, які він спостерігає, і висловлює своє оцінне судження, висновок, аргументовану оцінку тому, що відбувається.
Експерт проводить дослідження і робить свій особистий висновок за результатами дослідження, а тому висновок може бути лише персональним. За правильність висновку експерт несе особисту відповідальність незважаючи на те, що проведення експертизи покладено на відповідну державну установу.
Висновки експерта мають бути конкретними і категоричними. Імовірнісний висновок експерта не відповідає вимозі допустимості доказів і не придатний для обґрунтування висновків за кримінальним провадженням.
Запитання, які ставляться експертові, та його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.
Висновок експерта повинен бути наданий у письмовій формі, що випливає з ч. 7 ст. 101 КПК України. Висновок має містити докладний опис усіх проведених досліджень, зроблені висновки за кожним з них та обґрунтовані й повні відповіді на поставлені питання.
Кожна сторона має право звернутися до суду з клопотання про виклик експерта для допиту під час судового розгляду для роз'яснення чи доповнення його висновку. Показання експерта не можуть замінити висновок, вони отримуються лише з метою роз'яснення або уточнення даного ним висновку і поза ним самостійного доказового значення не мають.
Якщо для проведення експертизи залучається кілька експертів, вони мають право скласти один загальний висновок або окремі висновки. Кожен з цих висновків долучається до справи. Якщо експерт виконував експертизу у складі комісії експертів, то він може давати показання в межах результатів тих досліджень, які він безпосередньо проводив.
Після закінчення дослідження висновок експерта, об'єкти дослідження та матеріали кримінального провадження надаються стороні, за клопотанням якої здійснювалася експертиза, при цьому забезпечуються умови, необхідні для збереження конфіденційності досліджень та їх результатів.
Висновок експерта не є обов'язковим для органів досудового розслідування, прокурора та суду і вони мають право не погодитися з висновками експерта. Незгода органів досудового розслідування, прокурора або суду з висновком експерта повинна бути вмотивованою у відповідному процесуальному рішенні (постанові, ухвалі, вироку).
Необхідною умовою допустимості висновку експерта є дотримання процесуального порядку призначення й проведення експертизи. Також має бути перевірена компетентність експерта та його заінтересованість у результатах кримінального провадження.
Найбільш складним компонентом оцінки висновку експерта є визначення його достовірності (правильності, обгрунтованості). Така оцінка тягне за собою визначення надійності застосовуваної експертом методики, достатності наданого експерту матеріалу й правильності вихідних даних, повноти проведеного експертом дослідження тощо і саме з цією метою проводиться допит експерта. [16]
2. Спецiалiст, як учасник кримiнального провадження
2.1 Поняття «спецiалiст», його прав та обов'язки
Спецiалiст -- це особа, яка володiє спецiальними знаннями i навиками в галузi науки, технiки, мистецтва, ремесла.
Дослiджуючи питання застосування спецiальних знань в кримiнальному процесi, П. П. Iщенко запропонував пiд такими знаннями, що використовуються в кримiнальному судочинствi, розумiти будь-якi професiйнi знання, котрi можуть сприяти виявленню, закрiпленню та вилученню доказiв, а пiд спецiалiстом -- особу, яка володiє цими знаннями та навиками, котра залучається органом дiзнання, слiдчим, прокурором або судом для сприяння у виявленнi, закрiпленнi та вилученнi доказiв.
Спецiалiсти складають велику групу процесуальних суб'єктiв застосування спецiальних знань. Вони є особами, якi володiють певними спецiальними знаннями, досвiдом та навичками i залучаються слiдчим до процесу розслiдування для надання йому консультативної, технiчної та iншої допомоги пiд час прийняття процесуальних рiшень та проведеннi слiдчих дiй.
Участь спецiалiста при проведеннi слiдчих дiй передбачено ст. 71 КПК України.
Вiдповiдно до вище наведеної статтi, спецiалiстом у кримiнальному провадженнi є особа, яка володiє спецiальними знаннями та навичками застосування технiчних або iнших засобiв i може надавати консультацiї пiд час досудового розслiдування i судового розгляду з питань, що потребують вiдповiдних спецiальних знань i навичок.
Практично кожен випадок розслiдування кримiнальних правопорушень, не вiдбувається без використання спецiальних знань, тобто залучення спецiалiстiв чи судових експертiв. Це пов'язано перш за все з тим, що розслiдування кримiнальних правопорушень професiйно здiйснюють фахiвцi в галузi юриспруденцiї, кримiналiстики та iнших галузей наукового знання, якого вони набули, навчаючись в юридичних навчальних закладах, пiд час стажування в правоохоронних органах, на курсах перепідготовки, а також у результаті власної практики.
Необхідність у залученні фахівців неюридичного профілю виникає тоді, коли власні можливості та знання, доступні методи й технічні засоби пізнання суб'єкта такої діяльності, навички застосування таких засобів та методів виявляються недостатніми для ефективного збирання, аналізу, оцінки й використання інформації, встановлення конкретних фактів, виявлення прихованих зв'язків, властивостей, ознак досліджуваних об'єктів, виконання інших завдань.
Кримінальний процесуальний закон неоднозначно вирішує питання про можливість використання спеціальних знань при проведенні різних слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій. В одних випадках використання таких знань є обов'язковим, в інших носить факультативний характер.
Для участі в процесуальних та непроцесуальних діях залучаються спеціалісти із числа:
- співробітників судово-експертних підрозділів всіх рівнів та різної відомчої приналежності;
- компетентних працівників контролюючих органів;
- представників інших практичних, а також наукових та педагогічних колективів, які володіють глибокими знаннями у своїх галузях діяльності;
- приватних осіб, що не входять до штату яких-небудь офіційних структур.
Такі спеціалісти надають суб'єктам діяльності з розслідування кримінальних правопорушень допомогу у формі консультацій, порад, рекомендацій, передачі довідкової інформації, участі в підготовці та проведенні слідчих (розшукових), негласних слідчих (розшукових) дій, шляхом проведення лабораторних досліджень, обстеження підприємств, ділянок території та інших об'єктів, та інших заходів. [17]
За законом спеціаліст зобов'язаний:
1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, суду і мати при собі необхідні технічне обладнання, пристрої та прилади;
2) виконувати вказівки сторони кримінального провадження, яка його залучила, чи суду та давати пояснення з поставлених запитань;
3) не розголошувати відомості, які безпосередньо стосуються суті кримінального провадження та процесуальних дій, що здійснюються (здійснювалися) під час нього, і які стали відомі спеціалісту у зв'язку з виконанням його обов'язків;
4) заявити самовідвід за наявності обставин, передбачених КПК України.
1) ставити запитання учасникам процес
Участь експерта та спеціаліста у кримінальнoму прoвадженні курсовая работа. Государство и право.
Курсовая работа: Разбирательства дел в арбитражных судах. Скачать бесплатно и без регистрации
Курсовая Работа Процессы И Аппараты Кожухотрубные
Реферат: Роль В.Ф. Одоевского в русском романтизме ХІХ века
Психолого Педагогическое Сопровождение Детей Диссертация
Курсовая Работа На Тему Источники Радиоизлучения Во Вселенной
Контрольная работа по теме Предмет земельного права
Реферат по теме Значение работ А.А. Роде в изучении подзолообразовательного процесса и водных свойств
Сочинения Достоевского Список
Реферат по теме Дознание и оперативно-розыскная деятельность таможенных органов
Контрольная работа: пробелы в законодательстве. Скачать бесплатно и без регистрации
Почему Я Хочу Стать Педагогом Эссе
Остановка Дыхания Реферат
Эссе На Тему Зачем Медработнику Философия
Реферат Образец 2 Стр
Курсовая работа по теме Основные понятия рынка ценных бумаг
Мини Сочинение Про Дикую Утку На Ставке
Курсовая работа по теме Поиски бессмертия даоссами
Контрольная работа по теме История развития специализированных органов розыска преступников в конце19 начале 20 в.
Объективные Показатели Самоконтроля Реферат
Реферат по теме Инертность молодежной политики как угроза безопасности и будущему России
Учет основных средств - Бухгалтерский учет и аудит курсовая работа
Учёт нематериальных активов - Бухгалтерский учет и аудит курсовая работа
Семейное право - Государство и право реферат