The New York Times написало про зростаючий тиск та політичне втручання у роботу ЗМІ в Україні
pravda.com.ua![](/file/81889db87c97b5623aca9.jpg)
Одне з найвпливовіших і популярних видань США The New York Times опублікувало статтю, спираючись на думки українських журналістів, щодо погіршення ситуації зі свободою слова в Україні, зростаючий тиск та політичне втручання у роботу ЗМІ.
Джерело : стаття The New York Times "Великий крок назад": В Україні зростає занепокоєння щодо звуження свободи преси"
Дослівно : "Журналісти та групи, що займаються моніторингом свободи преси, б'ють на сполох через те, що, за їхніми словами, за часів правління президента Володимира Зеленського в Україні посилюються обмеження та тиск на ЗМІ, які виходять далеко за межі потреб країни у воєнний час".
Деталі : Директорка Інституту масової інформації Оксана Романюк зазначила: "Це дійсно викликає занепокоєння". За її словами, це особливо актуально в умовах війни, коли Україна "бореться за демократію проти цінностей диктатури, які уособлює Росія".
Видання пише, що до російського вторгнення в лютому 2022 року і з моменту здобуття незалежності в 1991 році Україна мала тривалий досвід толерантного ставлення до плюралістичного медіа-середовища, з численними телевізійними каналами, пов'язаними з опозиційними і проурядовими партіями, і незалежними новинами. Збереження цієї культури стало одним із викликів війни.
У статті йдеться, що українські журналісти здебільшого прийняли правила воєнного часу, що забороняють публікувати інформацію про пересування або позиції військ, місця ударів російських ракет і дані про військові втрати, вважаючи це необхідними заходами для забезпечення національної безпеки.
"Вони також визнали певну самоцензуру, стримуючись у критичному висвітленні діяльності уряду, щоб уникнути підриву морального духу або щоб повідомлення про корупцію не завадили іноземним партнерам схвалити надання допомоги", - пише The New York Times.
"Самоцензура в Україні - це особливість воєнного часу", - сказав редактор "Європейської правди" Сергій Сидоренко. Він додав, що ця ситуація "не є проблемою" і неминуча під час війни, зазначивши, що очікує повернення до нормального життя, коли бойові дії врешті-решт припиняться.
Пан Зеленський публічно не закликав до тиску на журналістів і засудив випадок стеження за журналістами в готелі (за командою Bihus.Info – ред.).
Журналісти та медіагрупи кажуть, зазначає видання, що низка нещодавніх випадків вказує на дедалі більш обмежене середовище для репортерської діяльності. У січні посли країн "Групи Семи", до якої входять багато ключових військових союзників Києва, виступили зі спільною заявою на підтримку свободи преси в Україні.
"Свобода ЗМІ є фундаментальною основою успішної демократії", - йдеться в заяві.
Аналітики кажуть, пише The New York Times, що зусилля уряду з контролю над ЗМІ, схоже, спрямовані на обмеження позитивного висвітлення діяльності опозиції та придушення негативного висвітлення діяльності уряду і військових.
Видання, зокрема, пише, що журналісти державного інформаційного агентства "Укрінформ" наприкінці минулого року отримали від свого керівництва список опозиційних діячів і місцевих депутатів, позначених як "небажані" для цитування в статтях.
The New York Times проаналізувала інструкції для журналістів "Укрінформу", в яких до чорного списку потрапили посадові особи та активісти громадянського суспільства, в тому числі деякі військові ветерани.
Виконувач обов'язків міністра культури Ростислав Карадеєв, який курує державне інформаційне агентство, заявив цього місяця українським ЗМІ, що йому нічого не відомо про такий список. Офіс пана Зеленського не відповів на запит про коментар.
Дослівно : "Українська влада також має іноді напружені стосунки із західними новинними організаціями, зокрема з The Times. Після критичних репортажів і на тлі суперечок щодо правил висвітлення військових операцій вона відкликала військові перепустки для журналістів кількох видань, хоча пізніше їх було відновлено.
В Україні закулісне політичне втручання має темну історію через зловживання за попередніх урядів".
Більше деталей : Один із нещодавніх прикладів того, що журналісти вважають втручанням, зазначає The New York Times, стався в Чернігівській області, де обрана міська рада вступила в суперечку щодо муніципальних витрат з губернатором, призначеним паном Зеленським. Керівництво державного інформаційного агентства заявило, що цитування одного члена ради, який виконував обов'язки мера, щодо бюджету було б "небажаним".
"Бажаного спікера призначив Зеленський, небажаного спікера обрали", - зазначив Юрій Стригун, кореспондент "Укрінформу" в Чернігові.
Немає жодних ознак того, що журналісти дотримувалися цих вказівок, а деякі з них відкрито заявляли, що вони їх проігнорували, вказує NYT.
"Якщо ми будемо називати бажаних і небажаних спікерів, це буде великим кроком назад для демократії", - сказав Стригун, додавши, що він цитував чиновника у своїх статтях.
Видання нагадує, що в Одесі журналістам було наказано в деяких випадках цитувати лише осіб, призначених президентом. У Львові журналістам сказали уникати цитування обраного мера Андрія Садового, відомого політика, якого вважають можливим майбутнім кандидатом у президенти.
Через день після того, як 57-річний пан Стригун з'явився в ефірі "Суспільного", щоб розповісти про інструкції щодо репортажів 30 травня, він отримав повідомлення про необхідність поновити свою призовну кампанію, сказав він. За його словами, у нього немає доказів того, що це повідомлення було пов'язане з його появою в ефірі, але час, коли воно надійшло, здається йому "підозрілим".
Марина Сингаївська, колишній заступник директора "Укрінформу", цього року подала у відставку через політичне втручання, посилаючись на роздані журналістам інструкції щодо інтерв'ю з членами опозиції. "Диктувати ЗМІ, що їм публікувати і з ким розмовляти, - це не демократично", - сказала вона.
Сергій Череватий, колишній військовий речник, призначений керівником "Укрінформу", відмовився коментувати інструкції, які були поширені за його попередника. Він сказав, що має намір керувати агентством "відповідно до закону і принципів свободи слова".
Знати більше: Всі свої. Як Офіс президента бере під контроль Укрінформ
У статті NYT пише, що бурхливий і конкурентний телевізійний новинний ландшафт України до війни був консолідований урядом пана Зеленського в єдине, контрольоване державою мовлення після російського вторгнення. Уряд представив цю домовленість, відому як "Телемарафон", як необхідну для трансляції достовірних новин під час війни.
"Але він виключив опозиційні канали і транслював настільки оптимістичні репортажі навіть тоді, коли бойові дії затягнулися, що більшість українців тепер кажуть, що не довіряють йому", - вказується у матеріалі.
"Детектор медіа" у своєму нещодавньому аналізі зазначив, що з січня по квітень цього року жоден з каналів, які виробляють програму, окрім "Суспільного", який більше не бере в ній участі, не запрошував в ефір членів опозиційної партії "Європейська солідарність". Партію очолює Петро Порошенко, колишній президент України та політичний "заклятий ворог" пана Зеленського.
У звіті Державного департаменту США йдеться про те, що ця програма "забезпечила безпрецедентний рівень контролю над телевізійними новинами в прайм-тайм" в Україні.
Світлана Остапа, голова громадської наглядової ради "Суспільного", та Микола Чернотицький, генеральний директор мовника, заявили в інтерв'ю, що рішення вийти з "Телемарафону" було частково мотивоване побоюваннями щодо тиску з боку влади.
"Детектор медіа" підрахував, що з січня по квітень члени політичної партії "Слуга народу" пана Зеленського становили близько 70% політичних гостей "Телемарафону", тоді як вони мають трохи більше половини місць у парламенті. Без "Суспільного" ця частка зросла б до понад 80%, зазначає група.
У січні з'ясувалося, що Служба безпеки України таємно знімала журналістів, які були присутні на святковій вечірці сайту журналістських розслідувань Bihus.Info.
Директор СБУ генерал Василь Малюк визнав і засудив стеження. А Зеленський звільнив співробітника відомства, який здійснював нагляд за моніторингом вітчизняних та іноземних медіа-організацій.
"Незважаючи на тиск, українські журналісти отримали сенсаційні матеріали, зокрема про корупцію, які призвели до відставок і арештів", - пише NYT.
За словами головної редакторки "Української правди" Севгіль Мусаєвої, зусилля, яких докладає уряд для придушення критичних репортажів, є одним з показників впливу та життєздатності українських ЗМІ під час війни.
"Єдиний спосіб, у який люди можуть змінити ситуацію на краще, - це журналістика. Ось чому деякі люди в уряді намагаються з усіх сил контролювати її", - зазначила вона.
Источник: pravda.com.ua