Технологічний процес виробництва РЕА та його автоматизація - Коммуникации, связь, цифровые приборы и радиоэлектроника дипломная работа
![](/file/c17a668ccb7333e986a5a.jpg)
Главная
Коммуникации, связь, цифровые приборы и радиоэлектроника
Технологічний процес виробництва РЕА та його автоматизація
Виробництво радіоелектронної апаратури, підвищення її ефективності та якості. Автоматизований візуальний контроль і обробка друкованих плат. Універсальна система автоматизованого проектування для програм координатної обробки всіх моделей верстатів.
посмотреть текст работы
скачать работу можно здесь
полная информация о работе
весь список подобных работ
Нужна помощь с учёбой? Наши эксперты готовы помочь!
Нажимая на кнопку, вы соглашаетесь с
политикой обработки персональных данных
Студенты, аспиранты, молодые ученые, использующие базу знаний в своей учебе и работе, будут вам очень благодарны.
Технологічний процес виробництва РЕА та його автоматизація
На сьогоднішній день в умовах жорсткої конкуренції на ринку радіоелектронних виробів на перший план виходить проблема розвитку засобів автоматизованого проектування. Відомо, що замовник зацікавлений у поліпшенні показників радіоелектронних засобів (РЕЗ), у скороченні термінів виконання замовлення і в зручності роботи з інформацією про виріб, представленої в електронній формі.
В даний час налічують сотні промислових підприємств різного профілю з безліччю робочих місць, оснащених різними системами автоматизованого проектування: від AutoCAD, T-FLEX, КОМПАС до CATIA і Unigraphics, в залежності від завдань, що вирішуються підприємством.
Для успішного економічного підйому більшості промислових підприємств необхідне серйозне технічне та технологічне переозброєння. Для цього потрібні значні фінансові ресурси, які можна отримати за рахунок інвестицій або власного прибутку, кредити поки виявляються неефективними. Стає правомірним питання - встановити сучасний верстат (технологічну лінію) або систему автоматизованого проектування і технологічної підготовки виробництва?
При правильному підході розглядають всі бізнес-процеси підприємства, спрямовані на розробку, підготовку виробництва, власне виробництво виробів, маркетинг, сервісне обслуговування і визначають шляхи найбільш економічно вигідного технічного переозброєння підприємства. Далі здійснюють поетапну реалізацію програми переозброєння. Якщо даний аналіз проводять без залучення незалежного аудитора, то фахівцям підприємства важко об'єктивно оцінити важливість технічного переозброєння того чи іншого бізнес-процесу. У цьому випадку перевагу, як правило, віддають дорогим верстатам і дешевим автоматизованих системах. Як не дивно, такий підхід у багатьох випадках дає деякий позитивний ефект. Заощаджені при цьому кошти, як правило, направляють додатково на купівлю простих офісних комп'ютерів. Чи ефективно були вкладені кошти для завоювання, розширення або, в крайньому випадку, збереження певної ніші на ринку з'ясується тільки згодом.
Подібне відступ необхідно для кращого розуміння завдань, що стоять перед підприємством, які стали на шлях впровадження наскрізної САПР, для якого найбільш критичним фактором в конкуренції з іншими компаніями є швидкість виведення на ринок нових виробів і модифікованих варіантів, що випускалися раніше.
1. Технологічний процес виробництва РЕА і завдання підвищення його ефективності та якості
1.1 Загальна характеристика РЕА як об'єкта виробництва як системи
РЕА представляє собою сукупність елементів, об'єднаних в складальні одиниці й пристрої і призначені для перетворення та обробки електромагнітних сигналів в діапазоні частот коливань від інфрачервоних до надвисоких. Елементи, розраховані на спільну роботу в РЕА, розрізняють за функціональним, фізичним, конструктивно-технологічним ознакам і типами зв'язків. За конструктивно-технологічною ознакою елементи РЕА ділять на дискретні та інтегральні, які об'єднують в складальні одиниці, що виконують елементарні дії (наприклад, генератор, підсилювач, лічильник).
Залежно від діапазону частот змінюються і пасивні елементи, що використовуються в РЕА. Наприклад, в діапазоні середніх і високих частот використовуються індуктивності і ємності з зосередженими параметрами, що виготовляються з будь-якої технології, а в діапазоні НВЧ - з розподіленими параметрами, наприклад, двохпровідні, смуга лінії і коаксіальні радіатори.
Важливим фактором, що визначає конструктивно-технологічні особливості будь-РЕА, є її конструктивне оформлення і технологія виготовлення. Наприклад, конструктивне оформлення у вигляді самостійного встановлення або вбудованого модуля, технологія збірки пайкою або механічне з'єднання, що істотно позначається на експлуатаційних та виробничих характеристиках РЕА. При конструктивно-технологічному аналізі РЕА велику увагу слід приділяти її безпосереднім призначенням та умовами експлуатації, які позначаються на виборі технології виробництва і конструктивного оформлення. Наприклад, наявність механічних вібрацій при експлуатації вимагає застосування більш надійних методів збірки.
Тому, різноманітність і складність виконуваних радіотехнічними системами (РТС) і радіотехнічними комплексами (РТК) функцій і умов їх експлуатації, склад і особливості носіїв апаратури в значній мірі визначають вимоги до її конструкції і суттєво впливають на вибір технології виготовлення елементів і складальних одиниць.
Для різних типів об'єктів існують різні вимоги на умови розміщення апаратури, дуже різні комплекси збурюючих впливів, тому завдання технолога та конструктора полягає в тому, щоб активно брати участь у всіх етапах проектування і створення РТК і РТС. Об'єктивною тенденцією вдосконалення конструкцій РЕА є постійне зростання її складності зважаючи на розширення виконуваних функцій і підвищення вимог до ефективності її роботи.
Конструктивно-технологічні особливості РЕА функціонально - вузловий принцип конструювання, технологічність, мінімальні габаритно-масові показники, ремонтопридатність, захист від зовнішніх впливів, надійність (ймовірність безвідмовної роботи, середній час напрацювання на відмову, середній час відновлення працездатності, довговічність і т.д.) .
Сутність функціонально-вузлового принципу конструювання РЕА полягає в об'єднанні функціонально-закінчених схем у складальні одиниці і їх модульної компонуванні.
Базові конструкції апаратури мають кілька рівнів модульності, передбачають об'єднання простих модулів в більш складні:
Модулі 1 рівня - інтегральні мікросхеми (ІС) і дискретні електрорадіоелементи (ЕРЕ) (опору, конденсатори, транзистори і т.д.).
Модулі 2 рівня - типові елементи збірки (ТЕС) або осередки, типові елементи заміни (ТЕЗ), друковані плати (ПП), які конструктивно і електрично об'єднують ІВ і ЕРЕ.
Модулі 3 рівня - блоки (панелі), які за допомогою плат і каркасів об'єднують осередки в конструктивний вузол.
Модулі 4 рівня - рама (конструктивний вузол - каркас рами), яка об'єднує блоки в єдине ціле.
Модулі 5 рівня - стійка (конструктивний вузол - каркас стійки), яка може об'єднувати кілька рам в єдине ціле.
На практиці при конструюванні РЕА можуть використовуватися різні набори рівнів модульності. Наприклад, в телевізорі є модулі 1, 2, та 6 рівнів.
Основними напрямами розвитку РЕА є мікромініатюризація, підвищення ступеня інтеграції і комплексний підхід до розробки.
Мікромініатюризація - це мікромодульному компонування елементів із застосуванням інтегральної та функціональної мікроелектроніки. При мікромодульному компонуванні елементів здійснюють мікромініатюризація дискретних ЕРЕ і складання їх у вигляді плоских або просторових (етажерочних) модулів. В основі інтегральної мікроелектроніки лежить використання ІС та великих інтегральних схем (ВІС), застосування групових методів виготовлення, машинних методів проектування ТП, виготовлення і контролю виробів.
Функціональна мікроелектроніка заснована на безпосередньому використанні фізичних явищ, що відбуваються в твердому тілі або вакуумі (магнітні, плазмові і т.д.). Елементи створюють, використовуючи середовища з розподіленими параметрами. Основним завданням тут є отримання середовищ з заданими властивостями.
Трудомісткість виробництва складальних одиниць РЕА може бути представлена в такому співвідношенні: механообробка - 8-15%, збірка - 15-20%, електричний монтаж - 40-60%, наладка - 20-25%.
Отже, основними конструктивно-технологічними завданнями виробництва РЕА є: розробка ІС на рівні осередків і складальних одиниць та вдосконалення технології їх виготовлення, підвищення щільності компонування навісних елементів на ПП і щільності друкованого монтажу; вдосконалення методів електричних з'єднань модулів 1, 2 і 3, 4 рівнів , розвиток автоматизованих та автоматичних методів, засобів налагодження і регулювання апаратури складних РТС, створення гнучких виробничих виробництв (ГАП).
У технології виробництва РЕА використовуються процеси, властиві Машино та приладобудування: лиття, холодне штампування, механічна обробка, гальванічні та лакофарбові покриття.
1.3 Структура виробництва РЕА, особливості ієрархічних рівнів виробництва РЕА, їх роль і місце у виробництві РЕА
1.3.1 Організаційна структура "типового" підприємства
Відповідно до Закону "Про підприємство і підприємницької діяльності" визначено тільки, що на підприємстві має бути директор та головний бухгалтер, а інша організаційна структура підприємства є його внутрішньою справою і не регламентується.
Однак, це не звільняє керівництво підприємства від відповідальності за виконання всіх традиційних функцій: охорону праці, техніку безпеки, випуск продукції заданої якості і т.д. Тому більшість підприємств мають приблизно однакову структуру управління, хоча і зі специфічними особливостями, обумовленими технологією і обсягом виробництва, родом діяльності, місцем розташування і т.д
Наведена структура підприємства природно не є повною і вичерпною. У ній не представлені житлово-комунальні служби (житлові будинки, гуртожитки, стадіони, будинки культури, бібліотеки, медпункти чи поліклініки, дитячі сади і ясла, столові, столи замовлень і т.д.), характерні для багатьох підприємств РФ. Крім того, можуть бути виділені в самостійні підрозділи склади сировинних матеріалів, комплектуючих виробів, оснащення та інструменту, вимірювальних приладів, готової продукції; цеху з виготовлення тари і упаковки продукції; магазини і т.д. Підприємства можуть мати свої навчальні заклади (школи, ПТУ, філії ВНЗ і технікумів).
1.3.2 Завдання виробничих підрозділів
Структура та кількість виробничих підрозділів на підприємстві цілком визначаються кількістю, номенклатурою і технологією виробництва виробів, що випускаються. Для підприємств, що випускають РЕА, прийнято поділ цехів на заготівельні, механообробки і складальні.
Як вже зазначалося можуть бути ще тарні й пакувальні. При великих обсягах виробництва цеху можуть об'єднуватися у виробничі комплекси і (або) ділитися на дільниці, бригади. Виробничі підрозділи можуть працювати в однозмінному і багатозмінному режимі, існують безперервні виробництва.
У будь-якому разі за кожним виробничим підрозділом закріплюється певна номенклатура продукції (заготовок, напівфабрикатів і т.д.) і певний набір технологічних операцій, які вона повинна виконувати відповідно до прийнятої на підприємстві технологією виробництва. Тому основним завданням кожного виробничого підрозділу є випуск продукції заданої якості в заданих кількостях.
Для виконання цього головного завдання потрібне виконання цілого комплексу завдань, таких як:
1. Підтримання трудової і виробничої дисципліни.
2. Підтримка у робочому стані технологічного обладнання, засобів вимірювань і систем автоматизації.
3. Виконання правил техніки безпеки і охорони праці, протипожежних заходів, радіаційного та хімічного захисту, і т.д.
4. Навчання виробничого персоналу технологічним правил і прийомів.
5. Своєчасна заміна прийшов в непридатність інструменту, оснащення, технологічного обладнання, засобів вимірювань і автоматизації.
Для того, щоб виробництво мало перспективу у виробничих підрозділах має постійно відбуватися оновлення технологічного устаткування, систем автоматизацій і засобів вимірювань, а, значить, необхідно все це освоювати. Необхідно підвищувати кваліфікацію персоналу та якість його роботи, щоб освоювати нові види продукції, підвищувати її якість, скорочувати витрати палива, енергії, сировини на її виробництво.
1.3.3 Організація технологічної служби на виробництві
Завдання технологів, які працюють в НДІ, полягає в розробці нових матеріалів, виробів, основних принципів нових технологічних процесів, розробки типових технологічних регламентів виробництва продукції, розробці пропозицій щодо підвищення якості продукції, що випускається та існуючих технологічних процесів. Тут потрібне знання сучасних тенденцій розвитку науки і техніки, математичних методів моделювання, стану вітчизняного і зарубіжного виробництва. Розробка за новим виробу або технологічним процесом на рівні НДІ закінчується видачею технічного завдання для відповідного КБ. Далі, в процесі роботи над виробом або техпроцесом, технологи НДІ постійно працюють з технологами КБ (більш детально питання розробки будуть розглянуті нижче).
Технологи КБ повинні знати основи економіки даного виробництва і ціноутворення вироби для того, щоб розроблювальний технологічний процес дозволяв випускати продукцію більш низькою собівартістю, ніж аналоги.
Розроблена технологічна документація з КБ надходить до служби головного технолога, де проводиться експертиза розробленого проекту на предмет можливості запуску у виробництво. Відділ головного технолога спільно з іншими службами заводу розробляє заходи по запуску виробу у виробництво чи постановці нового технологічного процесу. Ці заходи називаються технологічною підготовкою виробництва (ТПП). Для діючих технологічних процесів і номенклатури виробництва в службі головного технолога зберігається вся нормативно-довідкова інформація про вироби і процеси (типової і заводський технологічні регламенти виробництва, нормативи на матеріали і комплектуючі вироби, картотека застосованості виробів, що випускаються, картотека заменяемости матеріалів і комплектуючих виробів, нормативи трудомісткості виготовлення виробу, маршрутні картки та інша технологічна документація з ТПП).
Цехові технологи в техбюро займаються питаннями розробки нормативів на виготовлення виробів (матеріальних і трудових), розробляють пропозиції щодо удосконалення існуючих технологічних процесів, вирішують питання заміни матеріалів і комплектуючих виробів (за погодженням з ВГТ), вносять відповідні зміни в існуючу технологічну документацію. Технологи техбюро повинні вміти розрахувати завантаження технологічного обладнання, потреба в відсутніх верстатах і механізмах при зміні обсягу випуску або номенклатури продукції, скласти заявку на придбання відсутнього обладнання або скласти ТЗ на розробку нестандартного обладнання або оснащення. Вони повинні вміти планувати установку обладнання таким чином, щоб звести до мінімуму шляху переміщення заготовок. Основним їх завданням є підтримання заданих технологічних режимів виробництва і ліквідація їх порушень, аналіз причин появи шлюбу на закріпленій за ними дільниці виробництва.
У зв'язку з вимогами екології технологу необхідно знати наявність і потужність джерел виділення шкідливих речовин або випромінювань у навколишнє середовище, технологічні прийоми їх попередження чи зменшення, небезпека, яку вони, наявність і технічні характеристики очисних пристроїв для очищення та регенерації промислових стоків і шкідливих викидів в атмосферу , наявність і технічні характеристики захисних пристроїв.
Технологи ділянок в основному займаються контролем ходу виробничого процесу з точки зору його якості (з'ясовують причини браку і вживають заходів по його ліквідації або доопрацювання, або готують пропозиції щодо його ліквідації, якщо для цього потрібні зусилля інших ділянок цеху або інших цехів) і кількості продукції, що випускається .
Вирішують питання забезпечення матеріалами та комплектуючими виробами і оцінюють їх якість. На ділянках випробування технологи проводять випробування і тренування на тренувальних або випробувальних стендах випущених приладів або вузлів і вимірюють параметри виробу на відповідність техдокументації і вимогам ГОСТ або ТУ, проводять аналіз видів і причин браку. Всі технологи цеху приймають участь у випробуваннях спеціального оснащення і обладнання, проводять інструктаж і навчання робітників, що виконують технологічні операції, надають допомогу в налагодженні обладнання і оснащення.
Всі технологи, які беруть участь у розробці та експлуатації технологічних процесів повинні знати процеси, властиві виробництву РЕА.
1.3.4 Завдання економічних і комерційних підрозділів
У сьогоднішніх умовах на економічні та комерційні підрозділи лягає важка і складна задача матеріального і фінансового забезпечення діяльності підприємства.
Тому завданнями економічних і комерційних підрозділів є:
2. Укладання договорів на поставку продукції;
3. Отримання за клієнтів оплати за поставлену продукцію;
4. Укладання договорів на поставку сировини, комплектуючих виробів, палива і енергії, інструментів, приладів, технологічного та іншого обладнання;
6. Планування діяльності виробничих підрозділів;
7. Оплата праці працівників підприємства;
8. Розрахунки з державою та місцевими органами управління (оплата податків, обов'язкових відрахувань і т.д.);
9. Ведення фінансової документації підприємства.
1.3.5 Завдання допоміжних служб та підрозділів
Як випливає з назви, основним завданням цих підрозділів є допомога виробничим підрозділам у виконанні їх функцій. У зв'язку з різноманітністю умов, в яких працюють різні підприємства, перелік функцій допоміжних підрозділів може істотно різнитися, проте ряд завдань присутній на більшості підприємств.
1. Забезпечення підприємства кадрами співробітників;
2. Ведення обліку вхідної та вихідної кореспонденції, отримання та відправлення її;
3. Ведення обліку та зберігання оригіналів наказів і розпоряджень;
4. Охорона державної та комерційної таємниці;
5. Охорона праці та контроль за дотриманням правил техніки безпеки;
6. Підготовка підприємства до роботи в особливих умовах (війна, пожежа, радіоактивне та хімічне забруднення);
7. Ремонт і будівництво виробничих і адміністративних приміщень;
8. Забезпечення службових перевезень.
1.4 Система забезпечення якості продукції
У систему забезпечення якості продукції входить кілька напрямків роботи, які більшою чи меншою мірою виконуються на кожному підприємстві. Серед них основними є: створення нормативної бази; метрологічне забезпечення виробництва; контроль ходу технологічного процесу та якості продукції, що випускається; створення системи забезпечення якості на підприємстві. Розглянемо їх послідовно.
Відповідно до закону "Про стандартизацію": стандартизація-це діяльність по встановленню норм, правил і характеристик (далі-вимог) з метою забезпечення:
- Безпеки продукції, робіт і послуг для навколишнього середовища, життя, здоров'я та майна людей;
- Технічної та інформаційної сумісності, а також взаємозамінності продукції;
- Якості продукції, робіт і послуг відповідно до рівня розвитку науки, техніки і технології;
- Безпеки господарських об'єктів з урахуванням ризику виникнення природних і техногенних катастроф та інших надзвичайних ситуацій;
- Обороноздатності та мобілізаційної готовності країни.
Призначенням державної системи стандартизації є встановлення взаємопов'язаних правил і положень щодо порядку розроблення всіх видів виробів, документації, технологічних процесів і систем управління.
Стандарти бувають міжнародні, національні, галузеві, науково-технічних та інженерних товариств, підприємства.
- Номенклатура продукції або показників якості;
Єдина система технічної документації (ЕСТД) - комплекс державних стандартів та керівних нормативних документів, що встановлюють взаємопов'язані правила і положення щодо порядку розробки, комплектації, оформлення та обігу технологічної документації, що застосовується при виготовленні та ремонті виробів (включаючи контроль, випробування і переміщення).
1. Забезпечення застосування різних методів і засобів проектування, обробки інформації і різних технологічних документів;
2. Забезпечення оптимальних умов при передачі технологічної документації;
3. Застосування уніфікованих бланків технологічних документів;
4. Застосування єдиних правил оформлення технологічних документів в залежності від типу та характеру виробництва, складу і виду розроблених технологічних процесів, застосовуваних способів їх опису;
5. Створення необхідних умов для розробки прогресивних типових і групових технологічних процесів;
6. Створення інформаційної бази для АСУП і САПР;
7. Створення передумов щодо зниження трудомісткості монтажно-технологічних робіт у сфері технологічної підготовки та управління виробництвом;
8. Забезпечення взаємозв'язку з комплексами стандартів ЕСКД і ЕСТПП.
У світі діє понад 20 міжнародних організацій зі стандартизації, побудованих за галузевим чи регіональним принципом. Кожна з них має свої особливості. Розглянемо лише найбільш відомі та великі з них.
Найбільш відомою і великою міжнародною організацією зі стандартизації є ISO, до неї входить більше 170 країн. Ця організація розробляє міжнародні стандарти всіх можливих видів: організаційно-методичні, технічні вимоги, методи випробувань і т.д.
Організаційно ISO складається з секретаріату і технічних комітетів за напрямками діяльності, які в свою чергу діляться на підкомітети і робочі групи з конкретних питань, пов'язаних з розробкою стандартів. Кожен технічний комітет веде одна з країн-членів ISO, хоча в його роботі беруть участь представники всіх зацікавлених країн.
Розробка стандартів ISO зазвичай відбувається наступним чином: вибирається за основу діючий національний стандарт однієї з країн-лідерів у даній області і, в якості першої редакції стандарту ISO, перекладається на англійську, французьку, німецьку та російську мови та розсилається для ознайомлення і збору відгуків всім членам технічного комітету з даного напрямку. Потім на підставі відгуків розробляється друга редакція і процес повторюється. Після цього збирається засідання технічного комітету, на якому обговорюються розбіжності і виробляється єдина редакція документа, яка затверджується на основі консенсусу. Позначення стандартів ISO аналогічні ГОСТ, тільки рік затвердження відокремлюється двокрапкою, а не тире і пишеться повністю. Слід пам'ятати, що стандарти ISO носять рекомендаційний характер, хоча часто застосовуються у міжнародних контрактах в якості обов'язкових.
Крім ISO існує ряд регіональних організацій зі стандартизації. Найбільш впливовою з них є SEN - організація по стандартизації країн європейського спільного ринку. Членами SEN є всі країни-члени європейського союзу (15 країн) плюс 4 приєдналися до них європейських країни. У SEN приймають тільки промислово розвинені країни з високим рівнем якості продукції. США, Росії, Японії було відмовлено в прийомі при створенні організації. Організаційна структура та порядок розробки стандартів у SEN той же, що в ISO. Виконання вимог стандартів SEN обов'язково для всіх країн-учасників. Основне призначення стандартів SEN - замінити національні стандарти країн-учасників у міру інтеграції їх у європейському союзі, тому вони затверджуються на основі консенсусу. Це призводить до тривалої процедури їх узгодження, тому часто в міжнародній практиці використовуються в якості нормативно-технічних документів проекти стандартів SEN. Позначення стандартів SEN аналогічні ISO.
У світі існує декілька міжнародних організацій зі стандартизації, побудованих за галузевим принципом. Найбільшу популярність з них має МЕК, яка курирує всі питання, пов'язані з електричною та електронною технікою. Організаційна структура і принципи діяльності її аналогічні ISO, часто вони працюють спільно і випускають єдині документи, неодноразово робилися спроби їх злити в одну організацію. Позначення стандартів МЕК аналогічні ГОСТ, у разі випуску спільного стандарту з ISO він має позначення ISO / IEC.
Існує ряд організацій ООН з питань стандартизації. Наприклад, EC UNO, яка займається питаннями безпеки наземного транспорту та її правила є практично обов'язковими для всіх країн-членів ООН, оскільки включені в міжнародну правову систему.
Потрібно пам'ятати, що крім офіційно визнаних міжнародних стандартів, існують національні стандарти розвинених країн, які фактично використовуються в якості міжнародних. Наприклад, шведський стандарт MPR II використовується у якості міжнародного стандарту, що регламентує вимоги до моніторів для ПК.
Організація робіт з стандартизації в більшості країн світу побудована за схожими схемами. Різниця зазвичай полягає в ступені централізації розробки стандартів і рівні участі в ній комерційних і громадських організацій. Слід зазначити, що в більшості країн світу вимоги до продукції регламентуються не для виробленої продукції, а для споживаної на території даної країни. В умовах ринкової економіки стандарт є знаряддям конкурентної боротьби, тому участь у його розробці є зброєю проти можливих конкурентів: високі вимоги відсікають слабких конкурентів, а низькі вимоги залучають нових постачальників.
1.4.2 Завдання служби стандартизації на підприємстві
Служба стандартизації на підприємстві може виконувати наступні функції:
- Головної організації зі стандартизації своїй галузі;
- Базової організації зі стандартизації своєї підгалузі;
- Служби стандартизації свого підприємства.
Необхідно відзначити, що всі ці функції або будь-яке їх поєднання можуть бути покладені на одну службу. У залежності від виконуваних функцій розрізняються завдання служби стандартизації.
Основним завданням головної організації із стандартизації в галузі є координація робіт по стандартизації з директивними органами, Держстандартом, Мінбудом, Мінприроди та організаціями своєї галузі.
Основними завданнями базової організації зі стандартизації є:
- Розробка проектів стандартів на продукцію та методи її випробувань для своєї підгалузі;
- Узгодження проектів стандартів суміжних галузей;
- Експертиза та узгодження проектів ТУ, розроблених підприємствами, на продукцію, закріплену за базовою організацією.
Основними завданнями служби стандартизації підприємства є:
- Ведення (зберігання і актуалізація) фонду нормативно-технічної документації з питань діяльності підприємства;
- Розробка технічних умов на продукцію, що випускається підприємством;
- Експертиза та узгодження проектів нормативно-технічних документів, що надходять на підприємство;
- Розробка стандартів підприємства з внутрішніх питань його діяльності.
1.4.3 Метрологічне забезпечення виробництва і завдання служби головного метролога на підприємстві
Метрологічне забезпечення виробництва включає в себе всі роботи, пов'язані із забезпеченням єдності і необхідної точності вимірювань відповідно до прийнятої на підприємстві технологією виробництва та вимогами до якості продукції, що випускається.
Основними обов'язками метрологічної служби є:
1. Забезпечення єдності і необхідної точності вимірювань, підвищення рівня метрологічного забезпечення підприємства.
2. Впровадження у практику роботи підприємства сучасних методів і засобів вимірювань та випробувань, спрямоване на підвищення ефективності виробництва, технічного рівня і якості продукції.
3. Організація і проведення ремонту, метрологічної атестації та повірки засобів вимірювань та випробувань, що знаходяться в експлуатації на підприємстві.
4. Проведення метрологічної експертизи проектів нормативно-технічної, технологічної та конструкторської документації, яка розробляється на підприємстві, а також іншими організаціями за договорами з підприємством для використання на даному підприємстві.
5. Проведення робіт з метрологічного забезпечення підготовки виробництва до випуску нової продукції або освоєння нових технологічних процесів.
6. Участь в атестації випробувальних підрозділів, у роботі з підготовки продукції до сертифікації.
7. Здійснення метрологічного нагляду за станом та застосуванням засобів вимірювань та випробувань, за впровадженням і дотриманням метрологічних правил, вимог і норм, за метрологічним забезпеченням виробництва в цехах, ділянках і відділах підприємства.
8. Визначення оптимальної номенклатури методик і засобів вимірювань та випробувань, що відповідає вимогам нормативно-технічної, технологічної та конструкторської документації на продукцію, що випускається і забезпечує підвищення ефективності та безпеки виробництва.
9. Метрологічна атестація методик виконання вимірювань та випробувань, що розробляються на підприємстві або на його замовлення іншими організаціями для застосування на даному підприємстві.
10. Метрологічна атестація стандартних зразків підприємства складу та властивостей речовин і матеріалів, що розробляються на підприємстві або на його замовлення іншими організаціями для застосування на даному підприємстві.
11. Метрологічна атестація автоматизованих систем управління технологічними процесами та інформаційно-вимірювальних систем, що застосовуються в процесі виробництва або випробувань продукції.
12. Розробка програм метрологічної атестації нестандартизованих засобів вимірювань та випробувань, автоматизованих систем управління технологічними процесами, інформаційно-вимірювальних систем, стандартних зразків складу та властивостей речовин і матеріалів, розроблених на підприємстві або перевірка їх наявності та відповідності їх вимогам, що пред'являються при отриманні зазначених технічних засобів від їх розробника або виробника.
1.4.4 Контроль ходу технологічного процесу та якості продукції, що випускається і завдання ЦЗЛ та ОТК
У процесі виробництва необхідно контролювати дотримання технологічних режимів виробництва і якість продукції, а також надходить на підприємство сировини, матеріалів, комплектуючих виробів. Крім того, необхідно контролювати якість напівфабрикатів, одержуваних у процесі виробництва. Тому система контролю зазвичай складається з трьох ланок: контроль на робочих місцях, лабораторний контроль і контроль ВТК. Розподіл обов'язків залежить від внутрішньої структури підприємства, прийнятої технології виробництва, застосовуваних методів контролю. Зазвичай, розподіл відбувається за такими принципами: все, що пов'язане з іншими підприємствами (вхідний контроль і контроль якості продукції, що випускається) - робота ВТК; прості наочні методи контролю - на робочих місцях; складні методи контролю - робота ЦЗЛ. Звичайно, цей поділ дуже умовно, але в конкретній ситуації підприємства воно зазвичай виконується.
1. Вхідний контроль фізико-хімічних властивостей надходять на завод сировинних матеріалів і комплектуючих виробів;
2. Поточний і періодичний контроль фізико-хімічних властивостей оброблених сировинних матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів та готової продукції;
3. Сприяння впровадженню у виробництво передових технологічних процесів і обладнання, що забезпечують підвищення якості та зниження собі
Технологічний процес виробництва РЕА та його автоматизація дипломная работа. Коммуникации, связь, цифровые приборы и радиоэлектроника.
Курсовая работа: Аудит денежных средств в кассе, на расчетных, валютных и специальных счетах в банке
Реферат по теме Аудит реализованной продукции
Реферат: Бухгалтерский учет выпуска и реализации продукции
Реферат: Стратегия обеспечения Информационной Безопасности предприятия
Реферат На Тему Благотворительность В России
Дипломная работа по теме Административные реформы Петра I
Реферат по теме Трагическое и комическое - взгляд со стороны
В Е Попков Осенние Дожди Сочинение
Курсовая работа по теме О сувенирах
Реферат: Baseball In Puerto Rico Essay Research Paper
Клише Сочинения 9.3 9 Класс
Реферат: Smart Cards Essay Research Paper 1
Курсовой Проект На Заказ Цена
Курсовая работа по теме Розничная цена, ее структура, государственное регулирование цен
Дипломная работа по теме Выявление и учет социального воздействия проектов устойчивого развития
Основные Понятия И Категории Философии Реферат
Бухгалтерская Профессия Реферат
Синонимы К Слову People Для Эссе
Реферат: Electron Transport Essay Research Paper Electron Transport
Сочинение На Тему Мцыри 7 Класс
Оценка эффективности деятельности органов государственной и муниципальной власти - Государство и право курсовая работа
Беларусь на шляху сістымных пераутварэнняў. Палітыка Перабудовы - История и исторические личности реферат
Табель о рангах и ее значение в развитии государственной службы в Российской империи - Государство и право контрольная работа